www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Drik noget te. Her.
Tag det af.
Her.
Læn dig lidt frem, tak.
Sådan.
Hyggeligt at møde Dem igen.
Jeg forlanger at blive løsladt, øjeblikkelig!
Drik nu. Det smager bittert, men det hjælper på højdetilpasningen.
- Jeg er ligeglad. - Den er brygget på kokablade.
Tag håndjernene af.
- De har revet og bidt mine mænd. - Det er jeg stolt af.
Derfor har De fået håndjern på!
Kan jeg tage dem af? Se på mig!
Se på mig.
- Kan jeg tage dem af? - Ja, det kan De.
Stil koppen fra Dem. Stil den fra Dem.
Kom med hænderne.
Er det bedre sådan?
- Jeg forlanger en forklaring. - Alt falder på plads.
Hvornår får jeg mit pas tilbage? Hvornår må jeg gå?
Det ved jeg ikke.
Jeg er sulten. Jeg har ikke spist, siden jeg sad I flyet.
Det er 30 timer siden.
Tak.
Vær venlig at tage dugen.
Var der ellers andet?
Nej, jeg får bare jetlag, hvis jeg spiser for meget om bord.
Bare giv mig æblejuicen, tak.
Skat, må jeg bede om et glas champagne mere, tak?
Deres fjerde.
Jeg kan lide, at du holder regnskab.
Og et glas til min henrivende rejsekammerat her.
Professor Sommerfeld.
L-A-U-R-A Sommerfeld.
Merci.
Lad os fejre det.
Fejre hvad dog?
Må vi bede om et glas til dr. Meier på den anden side af gangen?
Vi rejser sammen. Vi skal varme op til den kommende rejse.
En dobbelt bourbon, uden is.
Må jeg spørge, hvad det er, De fejrer?
Vi er en videnskabelig delegation.
Laura Sommerfeld, vor frygtløse leder. Vi er på en FN-opgave.
Vi skal undersøge en økologisk katastrofe. Diablo Blanco-katastrofen.
- Den har jeg aldrig hørt om. - Navnet bliver snart alment kendt.
Dr. Cavani.
Fabio.
Kald mig bare Fabio.
Er det muligt at skifte plads?
Flyet er desværre fyldt op.
Jeg beklager.
Sov godt, professor Sommerfeld.
Kald mig Laura.
- Hvad er klokken lokalt? - Det ved jeg ikke.
- Jeg kan gøre det for dig. - Tak skal du have.
- Hvad hedder han, som tager imod os? - Helmholtz.
Han er fra landbrugs-og miljøministeriet.
Han kommer med to personer -
- som...
Jeg kan ikke læse min egen håndskrift.
Desværre ved jeg ikke, hvad jeg har skrevet.
Intet signal.
Min er også død.
- Vi må bede dem om at få lokale telefoner. - Mine applikationer kan være nyttige.
- Hvilke? - Min dagbog.
Den 14. April, ankomsthallen I køen for udlændinge.
Køen er... letargisk.
Den er apatisk, sløv og hensygnende.
Det udtrykte jeg vist meget godt, ikke?
Og vi står her og venter -
- og stirrer. Folk stirrer på os, -
- som om de deltog I VM I langsomme blikke.
Hvorfor stirrer de på os, dr. Meier?
Når jeg kigger på dem, ser de ikke væk.
Hvor er min bagage?
Min er heller ikke kommet.
Jeg glemte at pakke min tandbørste ned.
Jeg har ikke taget tandbørste med.
Lad os bare gå.
Den slags sker.
De kommer sikkert snart.
Ja, sikkert...
Hvor bliver de af? Du meddelte vel vor ankomsttid?
Ja, det gjorde jeg da.
- Skal jeg se efter udenfor? - Nej, de kommer nok snart.
Hej, undskyld, at jeg kommer for sent. Her er jeg. Velkommen!
Velkommen, professor Sommerfeld.
Dr. Cavani, velkommen.
Dr. Meier, formoder jeg? Velkommen. Havde De en behagelig rejse?
- Ja, vi har bare lidt jetlag. - Det forstår jeg så godt.
Jeg har ikke præsenteret mig: Aristidis fra ministeriet.
- Aristidis? - Ja, Aristidis.
Ministeren undskylder. Der er ændringer I planerne.
Han er allerede I Oruro, og De skal tage direkte dertil I hans flyvemaskine.
"Vi beklager, men vi er nødsagede til at møde Dem I Oruro senere I dag."
På brevet står der "indenrigssikkerhed".
Er vor kontakt ikke fra landbrugs-og miljøministeriet?
- Det er en fejl. Det skulle der ikke stå. - En fejl?
Ja, der er sket en fejl.
Jeg skulle ikke fortælle det, men det er jeg nødt til nu.
Ministeren er også tilknyttet sikkerhedstjenesten.
Det viser hans betydning for regeringen.
Vi har ikke fået vor bagage endnu.
Det skal De ikke bekymre Dem om. Mine mænd tager sig af alt.
De følger Dem gennem sikkerhedskontrollen uden undersøgelser og pas.
Jeg skal bare have Deres kuffertmærker, så lastes bagagen direkte på flyet.
Godt, det lyder udmærket.
Så går vi.
- Jeg må desværre forlade Dem her. - Og vor bagage?
- Den er der allerede. - Så hurtigt?
Det er ikke en tysk lufthavn. Vi er betydeligt mere effektive.
Jeg bekymrer mig kun om mit udstyr, ikke mine skjorter.
Det skal vi nok tage os af. Bon voyage!
Værsgo at gå om bord.
Jeg er faktisk sulten.
Jeg beklager, men jeg har spist halvdelen.
Tak skal du have.
"For meget for en, for lidt til alle."
Det lyder bekendt. Hvem sagde det?
Alexander den Store.
En dag var hans hær ved at dø af tørst, -
- da en infanterist gik forbi med en hjelm fyldt med vand.
Han havde samlet det dråbe for dråbe over flere uger.
Han gav det til Alexander, som hældte det ud på jorden og sagde:
"For meget til en, for lidt til alle."
Det bliver ikke nemt for os.
Så længe jeg har mit udstyr, skal det nok gå.
Så længe vi har lidt pasta al dente, hvid trøffel, -
- en frodig pige, som serverer vin, -
- nogle vingårde I bjergene og vinhandlernes hjertelige skålen.
- Du er poetisk anlagt, Cavani. - Det skal nok ordne sig alt sammen.
Værsgo at gå ud.
Hvad er det her? Hvem er de mænd?
Jeg går ikke ud her.
Hvor er ministeren?
Værsgo at gå ud.
- Hvad er det her? - De er under vor beskyttelse.
- Hvem er I? Hvem har sendt jer? - Det kan jeg ikke sige.
Jeg er leder af delegationen. Vi står under regeringens beskyttelse.
- Og? - Og under FNs beskyttelse.
Det ved jeg godt.
- Følg med udenfor. Bilerne står og venter. - Og vor bagage?
Rør mig ikke! Jeg går ingen steder. Jeg bliver her.
- Jeg følger ikke med. Rør mig ikke! - De er mine fanger, alle sammen!
Dr. Meier!
Nu går vi!
Dr. Meier, kæmp ikke imod.
Hold op med at kæmpe imod!
Vi giver op. Stop!
Meier?
Nu går vi!
Få ham væk. Kom nu, få den idiot væk!
Rør mig ikke!
Dette var altså planen fra begyndelsen?
Ja, på en måde.
- Hvorfor bortførte I os? Hvad er planen? - Alt falder på plads.
Det afhænger dog af Dem.
Vor ambassade ved, at vi er forsvundet.
De er I krisetilstand, men der bliver ingen forhandlinger.
Delegationen skulle have mødt os. Har De også taget dem?
Nej, de var til at bestikke. Jeg er ikke ligefrem stolt af det.
Jeg bryder mig ikke om bestikkelse.
Gør mig en tjeneste. Forsøg ikke at redde en ligegyldig verden!
Jeg vil vide, hvad De hedder.
Så længe jeg bærer maske, har jeg intet navn.
Men jeg har set hans ansigt.
Tag masken af, Krauss. Du har alligevel afsløret dig.
Krauss? De sagde, at De hed Aristidis.
Sagen er, at det hedder jeg ikke.
- De hedder altså Krauss? - Både ja og nej.
- Hvordan kom De herhen så hurtigt? - Vi har vore kneb.
- Og hvem er "vi", om jeg må spørge? - "Vi" er I princippet "jeg".
Jeg er hjernen her.
Jeg leder en delegation og er ansvarlig for dens medlemmer.
- Hvor er de? Er de I god behold? - Jeg forsikrer Dem, at de er I god behold.
Det godtager jeg ikke fra en mand uden navn og uden ansigt.
Jeg vil se dem nu.
Forhåbentlig vil der snart ikke længere være nogen hemmeligheder imellem os.
Dr. Arnold Meier og dr. Fabio Cavani er her på ejendommen.
Hvordan har dr. Meier det? Jeg så Deres mænd gøre ham fortræd.
- Han er mørbanket, men faldet til ro. - Hvad mener De med det?
Dr. Meier var så stridslysten, at vi var tvunget til at dæmpe hans heltemod.
Krauss, vis professor Sommerfeld, hvilken mad hun bør undgå.
Se her.
Spis ikke disse, uanset hvor velvilligt de tilbyder dem.
Gav De dem til min delegation?
Vore gæster spiste dem og pådrog sig noget, som er på omgang I området.
- Sig det. - Diarré.
Vis vor gæst, hvor hun skal indkvarteres.
Et liv I kørestol er ikke altid lige bekvemt.
En dag kommer jeg til at gå igen.
Dr. Meier og dr. Cavani, kom hen til vinduet, tak.
- Jeg er ved at dø. - Nej, det er du ikke.
Det var nok pirogerne.
- Er du kommet til skade? - Ja, men jeg klarer mig.
Det er bare min mave. Diarréen fra helvede.
Der svømmer en helt stime af protozoer rundt I mine tarmkanaler.
Jeg kan være døende.
"Det ædleste sted for et menneske at dø er der, hvor det er allermest dødt."
Det er alle diarréers moder.
Pas godt på Dem selv. Sørg for at få rigelig væske og hvile.
Professor Sommerfeld, jeg ville ønske, at jeg kunne hjælpe dig.
Tal ikke det forfærdelige sprog.
Jeg kan tage vare på mig selv og min situation. Lad mig tage mig af det her.
Følg med mig. Deres indkvartering befinder sig på gårdspladsen ved siden af.
Denne vej.
Laura, du ser forfærdelig ud.
Godmorgen. Godmorgen.
Godmorgen.
- Dette måltid kan De trygt spise. - Tak, Krauss.
En halvdel til mig og en halvdel til mig. De vælger.
Undskyld, jeg tager Deres del, men jeg er sulten.
Jeg er ret sikker på, at De ikke bortførte mig for at forgifte mig.
Slet ikke. Det glæder mig, at De spiser.
Jeg vil se dr. Meier og dr. Cavani.
De kan være helt rolig. De er mine ærede gæster.
Hvorfor holder De mig som gidsel? For penge?
Vi kan kontakte myndighederne og forhandle.
Nej.
De er fra sikkerhedstjenesten, eller De nyder regeringens støtte...
Sådan forholder det sig ikke, og vi har ingen forbindelse til CIA eller lignende.
Hvem er De så?
Jeg havde forventet mere af Dem, professor.
Matt Riley.
Direktøren for Konsortiet.
Konsortiet eksisterer udelukkende som en juridisk enhed I dag.
Efter at de opportunistiske schweizere solgte deres aktiemajoritet, -
- gravede alle kinesere, amerikanere og sydkoreanere sig ned I skyttegrave -
- og blev usynlige, selvom de stadigvæk er der.
De er alle ansvarlige for Diablo Blanco-katastrofen.
Katastrofen var allerede I gang, da jeg trådte til, -
- men jeg føler mig alligevel ansvarlig.
Men det var ikke en enkelt begivenhed. Den udfoldede sig over flere årtier.
Vi har samlet viden og statistik siden 1970erne.
Viden, statistik.
- Jeg ser det fra en anden side. - PR.
Spil ikke dum. Jeg er ikke parat til at tale om det.
Fordi De forsøger at skjule en stor sammensværgelse.
Det er latterligt.
Der findes ingen virkelighed, -
- kun forskellige syn på og opfattelser af virkeligheden.
Al kollektiv ængstelse skaber konspirationsteorier.
Mine oplysninger er ægte. Katastrofen eksisterer.
Ja, og tre millioner amerikanere påstår, at de har mødt rumvæsener.
Heraf påstår 300.000 kvinder, -
- at de er blevet bortført og udsat for gruppevoldtægt.
Jeg stiller mig to spørgsmål:
Et: Hvorfor vejer alle disse kvinder over 150 kilo?
Og to: Hvorfor er der aldrig blevet bortført en eneste kvinde fra Etiopien?
Naturligvis eksisterer Diablo Blanco-katastrofen.
Og den er ikke statisk. Den breder sig.
Min delegation blev udsendt for at vurdere tempoet og offentliggøre vore resultater.
De har forhindret mig I det ved at tage mig til fange.
Jeg er parat til at tage konsekvenserne.
Endda gå I fængsel for det, jeg gør.
Jeg kræver at blive frigivet.
Du skal ikke presse mig! Dette kan ende dårligt for os begge.
Vil De være martyr?
Mit navn er Laura Sommerfeld. Jeg er blevet bortført.
Jeg er blevet kørt I en bil I mindst to eller tre timer.
Jeg ved ikke, hvor jeg er.
Men jeg spiller med på deres spil for at finde ud af, hvad Riley vil.
Denne fantastiske art kan tale.
Hvad sagde den?
"Husk på din Skaber I ungdommens dage."
Ved du, hvad Nostradamus sagde om talende fugle?
Nej, jeg har ikke læst Nostradamus.
Han forudså noget, som kan lyde som science fiction I dag.
Han sagde: "Husdyr vil endelig kommunikerer med mennesket."
"Det vil muliggøre liv uden for planeten."
"En ny tyran vil sprede skræk og de hændelser, som skal komme."
En verden, som styres af viden og analyse er ligeglad med renaissanceforudsigelser.
Jeg vil vide, hvordan Meier og Cavani har det.
Det er ikke bare forudsigelserne, der fascinerer mig, -
- men deres herkomst. Er de sande?
Er det muligt, at der er noget omkring os, som vi ikke kan se?
Noget, som Deres data ikke kan analysere, -
- som kun profeter og fugle kan udtrykke?
Han har det med at sige det på de særeste tidspunkter.
"Husk på din Skaber I ungdommens dage, -"
- før de onde dage kommer, og de år oprinder, -
- om hvilke du siger:
"'Dem kan jeg ikke lide!'"
Prædikerens Bog.
Har De forsket på Instituttet for biologisk udvikling I Tubingen?
Jeg har arbejder med modelorganismer såsom zebrafisk, bananfluer...
- ...og en slags karse fra kålfamilien. - Interessant.
De gener, som fremmer udviklingen, fungerer ens hos forskellige organismer, -
- det være sig fluer, mennesker eller karse.
Nu forsker De på Max Planck-instituttet for biokemi I München.
Ja, teknisk set.
Men her kastes De tilbage til biokemien.
Nogle gange må man tage et skridt tilbage I livet.
De virker ikke synderlig tilfreds.
Efter hvad jeg kan se, har De et rimeligt godt liv.
De kan sørge for andres fremtid.
Hvad ved De om mit liv?
Er De ikke velsignet med en otteårig datter?
Undskyld, at jeg er et taktløst fjols.
Deres behandling af mig og mine kolleger er taktløs.
Det godtager jeg, men det har jeg ikke tænkt mig at undskylde.
Jeg har opgivet en del af mig selv, men ikke det.
Hvordan har Meier og Cavani det?
Har De gjort dem fortræd, bliver De stillet for en international domstol -
- og må tage en hård straf.
Kan vi tale forretning nu?
- Kan De virkelig gå? - Ja, det kan jeg.
- Er det et mirakel? - Jeg bruger stolen, når livet trætter mig.
Vi burde afgøre sagen nu. Sandhedens øjeblik.
Ikke hele sandheden.
Men dette øjeblik afhænger af professor Sommerfeld.
Og af tiden.
Hvor meget tid?
"Sandheden er tidens eneste datter."
Jeg mærker en trussel udefra.
Godt, at mit materiale kan aflede mig.
Der er noget mærkeligt og potentielt farligt ved Riley.
Jeg må få ham til at vedblive med at tale.
Vi har en hel del dokumentation om retssager mod dyr.
Se her.
"En so blev dømt til døden for at have dræbt og ædt et spædbarn."
Grisen blev brændt på bålet.
Og denne salamander?
Salamanderen mentes at have en forbindelse til ilden og Djævelen.
Her står der:
"Salamanderen blev renset med vievand og sidenhen brændt."
Jeg burde nok have levet et andet liv.
Se på denne sølvpille.
Jeg kan se, at det er anamorfisk kunst.
Og dette er nedstigningen fra korset.
Sådan må Deres situation se ud for Dem. Uklar, forvrænget.
Men hvis man træder et skridt tilbage, falder alt på plads.
Alt hænger sammen.
Det er min holdning. Alt afhænger af synsvinklen.
Det lyder som en banalitet, som...
Som hvad? Jeg kan tåle kritik.
Ikke for at være nedladende, men det lyder som en kliché -
- I stil med at alle afrikanere har rytme I blodet.
Jeg giver mig.
Må jeg præcisere det der med forskellige synsvinkler og perspektiver?
Javist.
Hele mit liv har jeg ville se dette med mine egne øjne.
Hvor er denne buegang?
I Rom. I klosteret Santissima Trinità.
Se nu denne korridor.
Helt almindelig. En helgen, som sidder under et træ.
Men jo nærmere man kommer, -
- jo mere uforståelige bliver formerne.
Indtil...
Se her.
Folderen I helgenens kutte bliver til et vidtstrakt landskab.
De udstrakte folder bliver til Messinastrædet, -
- som helgenen ville krydse, men færgemanden ville ikke tage ham med.
Derfor kastede han kutten I vandet og surfede til Sicilien.
Forestil dig, at De går gennem buegangen.
Det har jeg altid drømt om.
Sandheden er, at jeg ikke længere ønsker at være direktør for Konsortiet, -
- eller noget andet, for den sags skyld.
Derfor bor jeg her. Det er et anderledes liv.
Jeg forsøget at fokusere på den, jeg virkelig er.
Jeg burde have tilbudt Dem dette værelse, men det kunne jeg desværre ikke.
Hvorfor ikke?
For hundrede år siden døde republikkens præsident I denne seng, -
- og den skal bevares sådan I al fremtid.
Her er så mange antikke ting.
Må jeg gå lige til sagen?
Hvad vil De have af mig?
Jeg kan lide Dem.
- Mig, som person? - Nej.
Som kvinde?
Jeg finder Dem meget tiltrækkende, men det er mere end det.
Det virker nok, som om jeg ved alt, men lad mig spørge til din datter igen.
Jeg forstår, hvis De ikke vil svare.
Jeg tog kun denne opgave på grund af hende.
Hvad mener De?
Jeg ville aflede mine tanker og beskæftige mig med noget andet.
Jeg var nødt til at have arbejde ude I marken.
Det gør mig nysgerrig.
Min datter har ikke været hos mig I fire år.
Hvor er hun?
I Marokko.
- Marokko? - Ja.
Hun er hos sin biologiske far.
Jeg ved, at De aldrig har været gift.
Hendes far tog hende med til sit land.
Han nægter at udlevere hende.
Jeg har sagsøgt ham, men retssystemet I Marokko er meget trægt.
Det gør mig ondt at høre.
At have børn indbyder til tragedie.
Har De børn?
Er De bange for noget?
- Ser jeg sådan ud? - Nej, undskyld.
Som dreng var jeg bange.
Børn, som ikke er bange, skræmmer mig.
En lille dreng, som ikke er bange, er ikke en dreng.
Jeg var mørkeræd.
Min bedstemor sagde noget, som jeg har husket på siden dengang.
Hun sagde: "Man må godt være bange for mørket.
Men livets sande tragedie er, når mennesker er bange for lyset."
Hent Deres taske.
- Hvor skal vi hen? - Hent den nu.
- Jeg vil vide, hvor vi skal hen. - Stig ind I bilen.
Nej, ikke uden mine kolleger. Hvor er de?
Gør mig nu ikke forlegen.
- Hvad er der sket med dem? - De er I sikkerhed.
- Og jeg? - Det er De ikke.
Selvom jeg er Deres fange...
Som Dem er også jeg fange, men af mine egne planer.
Der er ingen vej tilbage nu.
Hvor er vi?
Et stenkast fra det sted, som De rejste titusindvis af kilometer for at se.
Diablo Blanco-søen.
Selvom disse tog blev efterladt for hundrede år siden, -
- har tiden flyttet dem et sted hen, måske endda ind I fremtiden.
Kan science fiction se tilbage I stedet for at se frem?
Absolut.
Togene her manglede et formål. Intet at fragte, ingen steder at tage hen.
Rumvæsener må have efterladt dem her.
- Må jeg tage et billede? - Bare mine mænd ikke er I billedet.
- Skynd Dem. Vi skal videre. - Men jernbanerne...
De er meningsløse. De kører os kun til et sted, hvor vi ikke får det bedre.
Dette er Uturunku. Det er vigtigt, at De får det at se.
- Uturunku, den slumrende vulkan. - Jeg ved, hvad deres fagområde er.
Men noget betydeligt større truer end Diablo Blanco-katastrofen.
Hele området omkring Uturunku, tusindvis af kvadratkilometer, -
- hæver sig.
Vulkanen stiger med en fart, som overgår alle tidligere målinger.
Den stiger så hastigt, at den forårsager permanente skælv døgnet rundt.
- Hvad kan der ske? - Spørgsmålet er, hvor hurtigt det vil ske.
Det kan ske om 200.000 år, måske 20.000 år, -
- eller om 20 år.
Det rammer ikke kun lokalbefolkningen.
Når Uturunku kommer I udbrud, bliver hele planeten mørkelagt I årtier.
Det betyder intet, om man er I Arktis, Himalaya eller Australien.
Vor art vil forsvinde.
Det, som bekymrer mig mest, er, hvad vi har skabt her og nu.
En kæmpemæssig saltørken, som breder sig for hurtigt.
Det samme her.
Men ilden, som lurer under overfladen, kan overskygge det hele.
Vi må forberede os på begge dele.
Salt og ild.
Her hviler et sovende uhyre.
Inden for kort tid vil folk være bekendte med navnet Uturunku.
Uturunku.
Dette var mit mål: at føre Dem hertil.
Men det var jo her, hvor jeg og mine kolleger skulle hen.
Hvad er formålet med alt dette?
Jeg havde kun en vag idé om, hvor stort området var. Kun tal.
Udbredelsens hastighed er alarmerende, næsten 2000 km² om året.
Forsætter det sådan, vil saltet dække hele kontinentet en dag.
Jeg tror, at det kan dække al landmasse på Jorden.
- Science fiction. - Sådan ville jeg gerne se på det.
Dette er det ideelle sted at lande for rumvæsener.
Intet andet sted er så vidtstrakt og fladt.
Selv vore satellitter anvender det til at beregne afstanden til Jorden.
Dette er Incahuasi-øen.
Jeg har set den på kort.
Jeg tænkte, at verden skulle se, hvor stort området er.
Hvis De altså vil se noget nyt.
Hvad skal det betyde?
Hvad laver de derovre?
- Kør! - Stads bilen!
Åbn døren!
I kan ikke efterlade mig her!
Vent! Der er børn her.
Er I splittergale? Er I rigtigt kloge?
I efterlader børn!
Hvad skal jeg gøre med dem?
Hvem er I?
Ved I, hvorfor vi er her?
Hvem er I?
Kender I disse mænd? Kender I Riley?
Har I været her før? Kender I dette sted?
Kan du se mig?
Forstår du mig?
Kan du forstå mig?
Hvem er du?
Jeg hedder Laura. Laura.
Hvad hedder du så?
Laura.
- Og du hedder...? - Huáscar.
- Huáscar?
Og den anden dreng?
Er den anden dreng din bror?
Laura. Og hvad hedder du?
Atahualpa.
Atahualpa?
Huáscar. Laura.
Er I brødre?
Huáscar og Atahualpa, de kongelige inkabrødre.
Har I været her før?
Kender I denne ø?
Kender I den?
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte.
Det er alt det vand, vi har.
En, to.
Tre, fire.
Fem, seks.
Syv, otte.
Pusaq. Otte.
Kom her.
Løg.
På dit sprog?
Kan du lide løg?
Hvad nu?
Hvad gør vi nu?
Vi skal slå lejr.
Vi gør det sammen.
Hjælp mig med det her.
Rul det ud. Godt!
Nu skal det bredes ud.
Flot!
Og en, to, tre!
Giv mig dine hænder.
Hold den her. Hold den stille.
Stor dreng.
Godt klaret.
Mange tak. Jeg har også brug for din hjælp.
Følg med mig.
Hold den, Atahualpa.
Bliv stående her.
Bliv stående.
Bliv stående. Stå stille.
Det er godt.
Stå stille.
Flot klaret.
Stå stille.
Så...
Det her er vores hjem nu.
Vi har kun mad til omkring en uge.
Vandet bekymrer mig.
Saltet absorberer al fugt.
Vi har tæpper, toiletpapir, køkkenredskaber og et stormkøkken.
Vi er fanget her på en vidtstrakt overflade af salt.
Uden hegn eller låste døre.
Det er umuligt at slippe væk fra øen.
For at vende tilbage til kysten skal man vandre I tre dage over saltørkenen.
Godt, ris.
Arrus.
Hvad kalder I det?
Sal.
Hvad med nogen ris?
Og lidt tørret fisk?
Du har gjort det godt med stormkøkkenet.
Sådan.
- Laura? - Ja.
Skal jeg gøre sådan med hånden?
Det er ren magi.
En magnet.
Fantastisk.
Trods omstændighederne fik vi en god nat.
En af drengene talte I søvne.
Hvorfor er vi strandet her?
Hvorfor gør Riley dette mod os?
Hvordan skal vi holde ud?
Føles det rart?
Ja.
Kom her.
Kan du lide det?
Kom her.
Det er skønt, ikke?
Kan du lide det?
Føles det rart?
Vi skal spare på drikkevandet.
Kom her.
Atahualpa!
Huáscar!
Bliv her, Atahualpa.
Bliv der.
Hvad laver du?
Du skal holde din bror I hånden.
Er du kommet noget til? Giv mig din hånd.
Så går vi.
Godt. Et stort skridt til højre.
Kan I høre noget?
Uturunku.
Jeg kan høre noget.
Meget fjernt, som en svag buldren.
Saltørkenen fungerer åbenbart som en kæmpemæssig membran.
Ligger vi oven på ilden, som breder sig under os?
Mit ønske om at have mit videnskabelige udstyr med mig blegner.
Saltørkenen omkring mig forandrer mit syn på tingene.
Jeg befinder mig I en labyrint af linjer, som jeg ikke forstår.
Det er som en fremmed planet.
Men det er ikke en fremmed verden.
Jeg ville ønske, at drengene kunne se det, som jeg ser.
Hvis jeg rækker hånden ud, kan jeg plukke stjernerne.
En.
Laura.
Seks.
Her.
Seks.
En, to, tre, fire, fem, seks.
Huáscar.
Seks.
Mærk den.
En, to, tre, fire.
Her. Fire.
En, to, tre...
Han fandt på det. Han fandt bare på det.
- Atahualpa... - Du fandt på det.
Snød du? Gjorde du?
Så må du gå tilbage.
Fire.
En, to, tre, fire.
Huáscar.
Huk, iskay.
Huáscar? Hvad var det, du gjorde?
Du kan lide at snyde, hvad?
Huk, iskay, kimsa, tawa.
Tawa.
Huk, iskay, kimsa, tawa, pichqa.
- Tillykke. - Du tabte, Laura.
Du tabte.
Kom her. I er to snydepelse.
I er to snydepelse.
Jeg så godt, at I snød mig.
Passer det, at I snyder Laura? I snyder hele tiden Laura.
I snød mig.
Du vandt over hende!
Det er ikke til at tro, at det allerede er tirsdag.
Tiden har mistet sin betydning.
Jeg er strandet her med to blinde drenge.
Mit tidligere liv er næsten forsvundet helt.
Jeg kan mærke, at jeg forandrer mig, men hvordan ved jeg ikke.
Her.
Tænk, hvis ingen kommer og redder os?
Hvad skal jeg sige til drengene, når vi ikke har mere vand?
De er intetanende om den forestående fare.
Hvad er det, du gør? Der er så lidt vand tilbage.
Hvad har du gjort?
Undskyld...
Undskyld, drenge.
Tilgiv mig.
Laura, prøv at høre.
Jeg kan ikke høre noget.
Mine drenge. Her er jeg!
Her er jeg! Kom nu, drenge.
Hej, far.
Far.
Træd nærmere.
Du er en del af familien nu, så at sige.
Det må være din spøg. Tager du gas på mig?
Hyggeligt at se Dem igen, dr. Sommerfeld.
I lige måde, Krauss.
Jeg vil have en forklaring.
Forståeligt.
- Og en undskyldning. - Det får du ikke.
- Jeg forlanger en undskyldning. - Jeg accepterer, at jeg skal I fængsel.
Hvordan går det med mine rejsekammerater, som du bortførte og forgiftede?
De har det glimrende.
- Professor... - Gudskelov.
En ting bekymrer os ved dr. Cavani.
Han er blevet ret bleg og har brug for at komme I solarium.
Disse drenge er mine sønner.
Deres mor døde, kort efter hun fødte den yngste af dem, Atahualpa.
Hun døde af de miljøgifte, som byen er omgivet af.
Hun var en kvinde fra Colchani.
Disse drenge er mine nu.
Jeg adopterede dem, da deres mor døde.
Om tre år vil de være helt blinde.
Intet regime bryder sig om blinde børn.
Hvad har det med min rapport om Diablo Blanco at gøre?
Katastrofen er menneskeskabt.
Naturligvis.
Lad mig tale ud.
Jeg er direktør for Konsortiet, som bærer ansvaret for alt dette.
Giftstofferne, udtørringen af søen -
- og et helt landskab, som er forvandlet til salt.
Det mislykkede, men "fantastiske" vandingsanlæg, -
- som afledte to store floder.
Ingen af dem står nu til at redde.
Og saltet her breder sig.
Her levede der fisk for bare et par årtier siden.
Både og fiskere. Det er svært at forestille sig, ikke sandt?
Jeg havde tænkt mig at rapportere det. Hvorfor tog du mig som gidsel?
Jeg ville have, at rapporten til FN skulle indeholde lidt mere -
- end forskningsresultater, grafer og døde statistikker.
En rapport med et anderledes indhold.
En rapport om en sø, som er så giftig -
- at to drenge, som voksede op ved den, mistede synet.
De kommer aldrig mere til at se en verden som denne.
Og nu, før jeg melder mig selv...
Lad mig først gøre to ting.
Dette er nummer et...
Nummer et.
Må jeg kalde dig Laura?
Naturligvis.
Vær venlig at give mig din tabletcomputer, -
- et stykke legetøj og en ske.
Min tabletcomputer, et stykke legetøj og en ske?
Ja.
Godt så.
Laura, gå lidt til venstre. Lidt mere. Det er godt.
Løft armene. Sæt albuerne mod hofterne.
- Sådan? - Og flade håndflader.
En, to, tre.
Godt, gå I hug.
Stå stille.
Perfekt.
Lidt mere til venstre, Laura. Det ser godt ud. Løft den bagerste fod.
Det er godt. Skrig!
Disse billeder skal holde mig ved selskab I fængslet.
Derfor ville jeg have dem.
Her kommet det andet, som jeg ville gøre.
- Er det til mig? - Ja.
En billet til Rom? På første klasse?
Har du glemt Santissima Trinità?
Helgenen under træet?
Netop.
Hvad sker der, hvis du ikke melder dig selv?
Jeg bliver anholdt uanset hvad.
Tag til Rom I stedet.
Jeg vil nok også være der.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Hvorfor står du her? Reserver en billet.
Jeg havde en forudanelse om dette. Vi skal fejre det med champagne.
Der mangler bare væsener fra en fjerntliggende galakse, -
- som har rejst I århundreder gennem rummets uendelige mørke.
De ser den hvide himmel under sig og dykker ned med deres rumfartøj -
- I en sky af salt.
Det lyder fantastisk, men hvordan lokker vi dem hertil?
Vi skal bruge en form for satellitsender.
Vrøvl! Champagnen skal være lokkemad.
Oversættelse: Dorte Langberg